Citát z Bible:
O bratrské lásce není třeba, abych vám psal, neboť Bůh sám vás vyučil, jak se máte mít mezi sebou rádi.
1Ts 4,9 E
(Další citáty)
Žena může být skvělá jako bohyně, ale muže nenaplní. To muž má naplňovat ženu − ale kde na to brát lásku, sílu, obsah?
Proč se děti bojí školy? Co s tím mohou udělat rodiče, co škola? Komunikace školy a rodičů.
Snacha a tchyně . .
Manželská nevěra neznamená rozvod, bolí to, ale máme východisko.
Fyzické tresty nezakázat! Ta možnost tu má zůstat. Když dítě ví, že je milované, trest rukou mu neublíží. Seřezat dítě, výprask
Procházky s dětmi jsou fantastické! Kde jinde si s nimi tak dobře povykládáte? I když to všechno dlouho trvá... A často to je poučením i pro mě.
Muž potřebuje, aby mu žena projevovala úctu, tak si ho udrží! Žena potřebuje mužovu lásku − a opravdová láska je oběť!
Táto, děti potřebují tvůj čas, zájem, ujištění i tvé prohry. Nasávají tě všemi smysly. Jsi pro ně pevný bod, ať jsi jakýkoliv. Pak budou v dospělosti pevné.
Nikdo konkrétní za to sice nemůže, ale lze sledovat faraonovské trendy − snahu odloudit děti od rodičů. Jak se rodiče mohou bránit, aby jim děti nebyly „ukradeny“?
Dobrý osobní příklad je silnější magnet, než silná slova. Zvlášť, když je naším vzorem Ježíš. Ale následovat Ježíšův příklad je pořád málo!
Prozradím vám svoje vnitřní soukromé tušení: Mám tajné modlitebníky, kteří se za mně dlouhé roky modlili, asi se modlí až dodnes, a já to o nich nevím. Jen tuším. Občas mi některý z nich něco naznačí, ale můžu říct, že jejich modlitby jsem cítil a cítím je dodnes. Proč se modlili a možná modlí? Že by proto, že tušili u mě nějaké zvláštní nebezpečí?
Něco podobného říkal Pán Ježíš Petrovi: „Šimone, Šimone, hle, Satan si vás vyžádal, aby vás vytříbil jako pšenici. Já jsem však poprosil za tebe, aby nezanikla tvá víra. A ty, až se jednou obrátíš, posilni své bratry“ (Lukáš 22,31-32).
Dobrou knihou rozšíříte svůj rozhled!
Co znamená tříbit? Jiné překlady říkají prosívat. Proč se pšenice prosívá? Rozumím tomu tak, že se tím třídí zralá, velká zrna od malých zrníček, případně od kamínků nebo také od zbylých plev, které mezi zrním zůstaly. Každý správný pěstitel nebo zpracovatel pšenici tříbí, prosévá, a to proto, aby získal kvalitní pšenici. Když se řekne, že někdo nás bude tříbit, dostaneme strach, že to bude nepříjemné, ale my bychom se naopak měli zaradovat, že tím získáme opravdovou kvalitu. No, představte si sedláka, který prodává pšenici a přitom kupujícímu řekne: „Ale není prosetá, můžou v tom být plevy, kamínky a kdovíco ještě.“ Myslím, že kupující by hned chtěl nějakou slevu za nekvalitní pšenici.
Vrátím se k Petrovi: Satan má (vždycky) zlé úmysly, proto ho chtěl tříbit, působit mu něco nepříjemného! Ale Bůh to dopouští proto, že chce mít dobré lidi, jako každý správný personalista stojí o dobré pracovníky. Tříbení není to nejhorší, co se nám může stát.
Petr to zřejmě pochopil, protože později ve svém dopise přátelům píše: „Radujte se, i když snad máte ještě nakrátko projít zármutkem rozmanitých zkoušek, aby se pravost vaší víry, mnohem drahocennější než pomíjející zlato, jež přece též bývá zkoušeno ohněm, prokázala k vaší chvále, slávě a cti v den, kdy se zjeví Ježíš Kristus“ (1. Petrův 1,6-7).
Pán Ježíš však ještě pokračuje. Nenechává Petra v obavách, co to tříbení bude znamenat. Říká mu, že se za něho modlil, že za něho prosil.
Řeknu vám, že pokaždé, když mi někdo naznačí: „Já se za tebe modlím,“ tak to ve mně vyvolá pocit hrdosti a zároveň zodpovědnosti. „Všiml si mně, nejsem bezvýznamný, nejsem nula! Stojím mu za to, aby si na mě vzpomněl a občas se za mě pomodlí! A možná se za mně modlí denně!“
Dále cítím zodpovědnost, abych svou nedůsledností, leností nebo něčím podobným nezmařil jeho modlitební úsilí. Motivuje mě to k vděčnosti, k tomu, abych spoléhal na Boží zmocnění, a také mě to motivuje k vlastní službě, ke které mě Bůh staví.
1. aby během nepříjemného tříbení obstál, aby jeho důvěra v Boha neselhala,
2. aby potom posiloval, upevňoval ostatní kolem sebe – to je ta služba, práce, kterou má konat.
Ve slovech Petrovi je ještě jeden zajímavý výraz: „… až se jednou obrátíš!“ Na té cestě ke splnění Petrova životního poslání je mezi nepříjemným proséváním a osvědčením jeho víry na jedné straně a mezi posilováním bratrů na straně druhé jedna událost: obrácení. „A ty až se jednou obrátíš.“
K tomu, abychom mohli být pro druhé povzbuzením a posilou, nestačí jen Satanovo prosévání a osvědčenost naší víry, ale také naše vnitřní proměna.
Nemyslím si, že je to obrácení, kdy hříšník dělá obrat o 180 stupňů a v pokání a s důvěrou v Ježíše prosí o odpuštění. Toto měl Petr zřejmě už za sebou (Lukáš 5,8). Plný život s Ježíšem vyžaduje hlubší obrácení.
Petr to neviděl jako něco náročného. Myslel si, že už obrácený je, že už splňuje potřebná kritéria, jako by se divil, že to Ježíš ještě nepoznal. Aby dokázal, že to myslí vážně, říká: „Pane, s tebou jsem hotov jít i do vězení a na smrt.“
Na Ježíšovu reakci by si asi nikdo z lidí netroufnul: „Petře, ještě se ani kohout neozve, a ty už třikrát zapřeš, že mne znáš“ (Lukáš 22,34).
Obrácení, které požaduje Ježíš, je víc. Je to něco hluboce vnitřního, je to proměna osobnosti a charakteru, která probíhá pod Božím působením. Předpokladem je moje odevzdanost Bohu, kdy se s plnou důvěrou vzdávám všeho svého a vládu nad svým životem předávám Pánu Ježíši, který mě zachránil. Z člověka, který je dobrý, se stává člověk, který má nadlidskou, božskou motivaci, který prožil Boží zmocnění. Je to vlastně vyšší dimenze obrácení ke Kristu. Nebo také přirozený důsledek našeho posvěcení (Římanům 6,19-22).
Tak co, už víte, za koho se budete modlit? A za co?
Jsou tu vyjádřeny tři myšlenky:
1. Važte si toho, když se za vás někdo modlí. Stůjte o to, aby se někdo za vás modlil. Najděte si někoho, za koho se budete systematicky modlit.
2. Každý prochází zkouškami, těžkými obdobími, které mají za cíl nás upevnit, učinit odolnějšími, kvalitnějšími.
3. Bůh chce, abychom se obrátili, radikálně změnili. Uvědomme si to a buďme k tomu otevření.
Jan Vopalecký,
duben 2020,
upraveno v červnu 2024
Dobrou knihou rozšíříte svůj rozhled!